‎INSPIRAT DIN EVENIMENTE REALE
‎OPTSPREZECE MAI 1965
‎AEROPORTUL LE BOURGET ‎PARIS, FRANȚA
‎CUM A FOST ÎN DAMASC?
‎TREBUIE SĂ DISCUT ‎CU PREMIERUL ISRAELIAN.
‎Merci.
‎CĂMINUL FAMILIEI COHEN ‎BAT YAM, ISRAEL
‎BIROUL MOSSAD ‎TEL AVIV, ISRAEL
‎Alo.
‎- Am primit vești de la broască? ‎- Da.
‎GHETOU EVREIESC ‎DAMASC, SIRIA
‎Rabin Endebbo?
‎Da.
‎Vino cu noi.
‎Mulțumesc că ai venit la ora asta târzie.
‎DRAGII MELE SOȚII NADIA,
‎SEDIUL RADIO DAMASC ‎DAMASC, SIRIA
‎Sunt George Seif la Radio Damasc.
‎În urmă cu câteva minute, ‎președintele, Amin Al-Hafez,
‎mi-a cerut să citesc acest anunț.
‎Spionul sionist, Eli Cohen...
‎Ai făcut bine.
‎Acum, semnează-ți numele.
‎Biet băiat,
‎nu-ți mai amintești numele.
‎Nu știi cine ești.
‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎CU ȘASE ANI MAI DEVREME
‎MAGAZINUL UNIVERSAL HAMASHBIR ‎TEL AVIV, ISRAEL
‎Soțule,
‎te iubesc ‎mai mult decât orice pe lumea asta.
‎Dar dacă te întorci târziu diseară, ‎te omor. Nadia.
‎Cât a costat?
‎Nu te privește absolut deloc.
‎E prea scumpă pentru mine.
‎Nimic nu e prea scump pentru tine, ‎mon amour.
‎Grăbește-te ca să nu întârzii.
‎A fost atât de ieftină. ‎Era la jumătate de preț.
‎O ador.
‎Ce s-a întâmplat?
‎Încă un atac în nord.
‎...cauzează pagube mari în Tiberias, ‎la granița Israelului cu Siria.
‎Premierul israelian inspectează ruinele.
‎Această gospodărie colectivă sau kibbutz
‎se află ‎într-o zonă revendicată de ambele națiuni.
‎Lupta a izbucnit rapid, ‎când, conform declarațiilor,
‎sirienii au tras ‎în fermieri israelieni pe tractoare.
‎lsraelul a ripostat ‎cu tancuri, mortiere și avioane.
‎- Putem să nu mergem. ‎- Oficialii sirieni declară 70 de morți...
‎- E-n regulă. ‎- ...și cinci avioane doborâte.
‎lsraelul a pus stăpânire pe șase MiG-uri.
‎lsraelul ne-a oferit acest film ‎care arată lupta aeriană...
‎Și copiii. Gândiți-vă la copii.
‎E absolut îngrozitor. Chiar.
‎Au zis câte victime au fost?
‎- Adică... ‎- Aici erai!
‎- Bună. ‎- Te-am căutat toată noaptea.
‎Sunt aici cu Nadia. Ți-amintești de ea?
‎- Nadia! ‎- Bună.
‎- Salut! ‎- Bună.
‎Știi că soția mea
‎e absolut înnebunită după tine, nu?
‎- Mulțumesc așa mult. ‎- Are de ce.
‎Ne poți aduce o apă tonică cu lămâie, ‎te rog?
‎Arik, el e Eli.
‎Soțul Nadiei.
‎Dumnezeule.
‎Îmi pare atât de rău!
‎- Eu... ‎- Serios, Arik?
‎Serios?
‎- Nu... ‎- Nu, e-n regulă.
‎Nu, sunt de-a dreptul oripilat.
‎Bun venit.
‎Te rog, nu-ți face griji.
‎- E din cauza vestonului. ‎- Nu.
‎Nu m-am supărat, și ca s-o dovedesc,
‎merg să aduc ‎apă tonică pentru noi toți.
‎- Nu. ‎- Vin cu tine.
‎Ba nu.
‎Cu lămâie.
‎Aoleu, copiii!
‎De copii, îmi pasă...
‎Îmi pasă așa de mult de copii.
‎Bine, încetează.
‎- Suntem răutăcioși. ‎- Știu.
‎Au fost drăguți că ne-au invitat.
‎Ne-au invitat ‎să dăm culoare petrecerii, Nadia. Atât.
‎Care culoare?
‎Maro.
‎Nu începe iar cu asta.
‎Nu e adevărat. ‎Ne-a invitat pentru că mă place.
‎Mi-e prietenă.
‎Ți-e prietenă? Îi repari rochiile.
‎Ești angajata ei. Atât. ‎Ești servitoarea ei.
‎Te-am supărat?
‎Nadi?
‎N-am vrut să zic că nu ți-e prietenă ‎sau că nu te place.
‎Exact asta ai spus.
‎- Crezi că pentru că-s bogați... ‎- Nu e din cauza asta.
‎Ci pentru că se cred superiori.
‎- Cine? ‎- Ei toți. Fiecare.
‎Cu petrecerile lor stupide
‎și muzica lor infantilă.
‎N-au idee ce am făcut în Egipt.
‎Cred că sunt un imigrant oarecare.
‎Cum să știe dacă nu le spui?
‎Șezi tăcut într-un colț ‎și aștepți ca lumea să ghicească.
‎Ar putea să întrebe.
‎Știi ce văd când mă privesc?
‎Știu ce văd eu.
‎Văd un arab.
‎Atât.
‎Evreu, da.
‎Dar doar un arab.
‎Ești arabul meu.
‎Haide.
‎- Eli. ‎- Ce e?
‎Îmi faci o favoare?
‎Da.
‎Îmi aduci niște apă tonică cu lămâie?
‎KIBBUTZUL EIN GEV ‎LA GRANIȚA DINTRE ISRAEL ȘI SIRIA
‎La pământ!
‎- Culcați-vă la pământ! ‎- La pământ!
‎Toată lumea, culcați-vă la pământ!
‎Toată lumea!
‎BIROUL PREMIERULUI ‎IERUSALIM, ISRAEL
‎M-am săturat să-mi îngrop ‎fii și fiicele...
‎Vrei o țigară?
‎M-am lăsat.
‎...și nu voi ști ce e.
‎Și dacă nu-mi poți oferi răspunsurile, ‎aduc pe cineva care mi le poate oferi.
‎Jacob, situația nu mai poate continua așa. ‎Nu poate!
‎Găsește-mi o soluție!
‎Trebuie să trimitem pe cineva acolo ‎cât de curând.
‎- Nu așa se face. ‎- Atunci, fă să se facă așa.
‎N-avem pe nimeni acolo care să ne spună ‎ce se petrece. Suntem orbi și surzi.
‎Înțeleg, dar trebuie timp pentru ce ceri.
‎Cât?
‎Siria nu e ca Egiptul.
‎Sunt paranoici, suspicioși.
‎Pentru a crea o acoperire credibilă, ‎pregătire...
‎E nevoie de cel puțin doi ani.
‎- Ai șase luni, nicio zi în plus. ‎- Imposibil.
‎Vrei să intri chiar acum să-i spui asta?
‎Vin cu tine. Haide.
‎Să mă anunți ‎când găsești un potențial agent.
‎Am mai făcut o dată greșeala asta.
‎Vino. Vreau să-ți arăt ceva.
‎Vino cu mine. Bine?
‎N-ar trebui să-ți arăt asta.
‎Nathan,
‎e în regulă.
‎În cinci luni au fost patru atacuri ‎asupra satelor noastre dinspre Golan.
‎- Atacurile se intensifică. ‎- Știu asta.
‎Taci și ascultă!
‎Aceste imagini aeriene ‎primite de la prietenii americani
‎ne arată locațiile exacte
‎din care trag sirienii.
‎Ce sunt punctele astea de aici?
‎Tu să-mi spui.
‎Clar mașinării grele.
‎Tancuri?
‎Dan...
‎Astea au fost făcute cu o oră înainte...
‎și după cel mai recent atac.
‎Au dispărut punctele.
‎Unde s-au dus?
‎Credem că sub pământ, ‎dar nu știm sigur.
‎Deci atacurile astea...
‎Doamne! Nu sunt aleatorii.
‎E o diversiune.
‎Sirienii încearcă ‎să ne distragă atenția.
‎Da.
‎De ce? Ce pun la cale?
‎N-avem idee ce construiesc,
‎dar te pot asigura
‎că nu ne va plăcea.
‎Golanul e unul dintre cele mai păzite ‎locuri din lume,
‎Sirienii nu lasă pe nimeni să intre.
‎Nici pe-ai lor. Ne trebuie ochi și urechi ‎de cealaltă parte a graniței.
‎Înțeleg, dar...
‎Datorăm poporului ‎dreptul să trăiască în pace și siguranță.
‎În țara asta,
‎acel drept se obține cu un preț.
‎Uneori, prețul e mare,
‎după cum bine știi.
‎Uite, înainte să mă refuzi, ‎gândește-te cel puțin
‎la toți cei ‎pentru care suntem responsabili.
‎Nu doar la un individ.
‎BIROUL MOSSAD ‎TEL AVIV, ISRAEL
‎Mai arată-mi-o pe aia.
‎- Ceva de interes? ‎- Părinții-i sunt din Aleppo,
‎a crescut în Alexandria,
‎a imigrat acum trei ani în Israel.
‎A aplicat deja de două ori.
‎- Și l-am descalificat deoarece... ‎- Nu ne plac voluntarii.
‎Sunt prea zeloși.
‎Și datorită fratelui său,
‎Maurice Cohen, ‎analist pentru guvernul Egiptului.
‎A transportat ilegal evrei ‎din Egipt în Israel.
‎- E bine. ‎- Da, inclusiv întreaga familie.
‎Li s-a alăturat după mulți ani. ‎A rămas s-ajute.
‎Da...
‎a fost arestat pentru Afacerea Lavon.
‎Deci are dosar penal în Egipt.
‎Bine atunci. Continui să caut.
‎Vrei să-i trimit pe toți acasă?
‎Să închid ușa?
‎Credeam că nu mai facem asta.
‎Ziceai ceva de soțul tău.
‎În timpuri disperate ‎se cer măsuri disperate.
‎Doar adu-mi niște cafea.
‎Și închide ușa.
‎Alo?
‎Dnă Burek,
‎îmi cer scuze că sun așa de târziu, ‎dar am mai încercat de câteva ori.
‎- Sunt... ‎- Știu cine ești.
‎Te rog să nu mai suni la numărul ăsta.
‎STRADA ALLENBY, NUMĂRUL 56, ‎ORA 16:00. ETAJUL TREI.
‎- El e? ‎- Da.
‎Explică-mi iar rostul activității.
‎Pot învăța pe oricine codul Morse,
‎să facă o bombă,
‎să meargă sub acoperire. ‎Dar un agent adevărat are instinct,
‎ceva ce nu se poate preda. ‎Fie-l are, fie nu-l are.
‎Deci i-ai dat adresa greșită.
‎Un agent ar trebui să simtă ‎când ceva e-n neregulă
‎și când e urmărit.
‎Dar sunt zeci de alte ferestre ‎care dau spre el.
‎Și dacă ar ști că ăsta e un test, ‎cum ar putea să știe...
‎lncredibil!
‎I-a luat prea mult.
‎Știi cine suntem?
‎Da.
‎Dacă nu greșesc, ‎am aplicat de două ori la voi.
‎M-ați și respins de două ori.
‎Împrejurările se schimbă.
‎Vrem să-ți oferim ocazia ‎să faci ceva important cu viața ta.
‎Te consideri patriot?
‎lubesc țara asta cu toată ființa.
‎Dacă țara ți-ar cere să-ți dai demisia,
‎ai face-o?
‎Cu ce scop?
‎Dacă țara ți-ar cere să-ți dai demisia,
‎ai face-o?
‎Da.
‎Dacă țara ți-ar cere ‎să-ți minți prietenii, familia,
‎soția,
‎ai face-o?
‎Da.
‎Dacă țara ți-ar cere să-ți riști viața,
‎ai face-o?
‎Am făcut-o deja.
‎Nimic din conversația asta nu e ipotetic.
‎Mâine dimineață, te vei trezi,
‎îți vei împacheta prânzul, ‎îți vei săruta soția de adio,
‎și vei veni aici fără să spui nimănui.
‎Vei începe să lucrezi ‎cu mine și cu echipa mea.
‎În următoarele zile, ‎vei parcurge o serie de teste,
‎iar dacă treci,
‎va urma o perioadă de pregătire.
‎Dacă după aceea ‎descoperim că ești ce căutăm,
‎e posibil să te angajăm.
‎Ca să fac ce?
‎Ce e?
‎lar.
‎Aș vrea să omor mașina asta
‎înainte să mă omoare ea.
‎Mulțumesc.
‎Vino cu mine.
‎Ce?
‎Eli, nu. Nu pot. ‎Chiar, trebuie să termin rochia.
‎- După. ‎- Haide, Eli.
‎După.
‎Supraveghere.
‎Doi agenți de-ai mei ne urmăresc ‎chiar acum. Ne urmăresc de ceva timp.
‎Vreau să-i identifici ‎înainte s-ajungem la barul de sucuri.
‎Să nu-și dea seama că știi, ‎așa vei avea un avantaj.
‎Mergi în zig-zag,
‎în direcții diferite.
‎Schimbă cum mergi,
‎și când poți, verifică reflecțiile.
‎Continuă să mergi.
‎T-55, rusesc.
‎O turelă cu foc rapid și o mare anduranță ‎în tragerea la distanță.
‎MiG 17, rusesc.
‎Ampenajul orizontal și cel cu derivă dublă ‎sunt noi, mai subțiri și mai netede,
‎pentru viteze aproape de Mach Unu.
‎Deci...
‎cine?
‎lar nu ești destul de bun. Nu ești atent.
‎Ținta e 25 de cuvinte pe minut.
‎Dă-i drumul.
‎OCTOMBRIE
‎Hai, continuă să alergi.
‎Oprește-te.
‎- Paisprezece cuvinte. Trei greșeli. ‎- Din nou.
‎Locotenentul Afif Al-Bizri.
‎Colonel...
‎De fapt, colonelul Afif Al-Bizri.
‎IUNIE
‎IULIE
‎AUGUST
‎SEPTEMBRIE
‎Unu, doi,
‎trei, patru...
‎Bărbatul cu cămașa maro cu mâneci scurte.
‎Din nou.
‎Oprește-te.
‎Patruzeci și cinci de cuvinte. ‎Zero greșeli.
‎Pot și mai bine.
‎Ahmed Suidani, șeful poliției secrete.
‎Tanc T-55, rusesc.
‎Obuz de mortieră de 120 mm, următorul.
‎Bărbatul cu șapca verde
‎și femeia mai în vârstă ‎de la standul cu legume.
‎Ambele greșite.
‎Mâine încerci iar.
‎Nu ai voie să greșești, Eli.
‎Nu ai voie să greșești.
‎V-a văzut pe amândoi.
‎Sunteți neatenți.
‎Scuzați.
‎Îl caut pe soțul meu, Eli Cohen.
‎Ăsta nu e...
‎Vine dinspre nord.
‎- Dinspre sud sau spre nord? ‎- N-am văzut.
‎Are nevoie de trecere.
‎Toată lumea, afară!
‎Tu nu.
‎Optzeci și opt.
‎Își consolidează acoperirea.
‎Totul decurge conform planului.
‎Trebuie să-l mutăm în Buenos Aires ‎mai repede.
‎- E momentul perfect. ‎- Nu sunt de acord.
‎Parcă tu lucrai pentru mine.
‎Acoperirea nu e sigură.
‎Acoperirea nu e niciodată perfectă. ‎Cât așteptăm, se moare.
‎N-are valoare în Damasc ‎dacă nu e sigur.
‎- Gândește-te la ce riscăm trimițându-l. ‎- În dimineața asta, premierul a consolat
‎o mamă care a pierdut doi copii. ‎O fetiță de nouă ani
‎care și-a pierdut picioarele și părinții.
‎O voluntară suedeză care a orbit ‎pentru că a venit în țara asta
‎la cules de roșii.
‎Nu-mi povesti mie despre risc!
‎Ți-am dat șase luni.
‎Îmi vreau agentul.
‎Lucrezi la acoperire?
‎Nu te-am văzut acolo.
‎- Crezusem că ai terminat. ‎- Am terminat.
‎Doar mai studiez puțin.
‎Totul e confuz. Par să aibă ‎câte-o revoluție la fiecare două luni.
‎Ne place să glumim ‎că liderul e primul ofițer sirian
‎care ajunge dimineața la radio ‎și anunță poporul că e președinte.
‎Mâine trebuie să-i dau lui Jacob ‎raportul legat de tine.
‎Ce ai scris în el?
‎Spune că ai trecut toate examenele ‎și că ești gata să mergi pe teren.
‎- Mulțumesc. ‎- Nu-mi mulțumi încă.
‎Ai 24 de ore să te gândești.
‎Și vreau să stai pe îndelete
‎și să te gândești.
‎Dacă te întorci și spui da, ‎predau raportul
‎și începi munca sub acoperire.
‎Dar dacă spui că nu vrei ‎să continui să faci asta,
‎voi modifica raportul.
‎Voi spune că nu ești un candidat potrivit.
‎Vrei să spun nu?
‎E vorba
‎despre viața ta.
‎Vreau să știi ‎că nu ești obligat să faci asta.
‎E cam târziu pentru asta.
‎Douăzeci și patru de ore.
‎Să-mi spui.
‎Bună!
‎Nadi.
‎Ce e?
‎Ești bine?
‎Mama ta mi-a spus că atunci ‎când soțul aduce flori soției, o înșală.
‎Exact așa ceva ar spune mama.
‎- Cu cine mă înșeli? ‎- Cum...
‎adică?
‎Azi am mers la magazin să te vizitez.
‎Mi-au zis ‎că nu lucrezi acolo de luni bune.
‎Îmi pare rău, trebuia...
‎să-ți spun.
‎Voiam să m-asigur că-mi dau slujba ‎înainte să te fac să te entuziasmezi.
‎Bine, dar vrei asta?
‎Să fii... Ce ziceai că era?
‎Voi fi un cumpărător
‎pentru Ministrul Apărării.
‎Voi călători prin toată lumea.
‎Voi cumpăra bunuri, mobilă,
‎poate chiar și arme pentru Israel.
‎E periculos?
‎Ce?
‎Nu.
‎Eli, dacă e din cauza banilor, ‎îmi mai pot lua o slujbă.
‎Nu accept ca soția mea să lucreze ‎două servicii.
‎Ești un primitiv.
‎Sunt primitivul tău.
‎Aceasta e ocazia să-ți dau viața ‎pe care ți-am promis-o, Nadi.
‎Vei fi plecat mult timp?
‎E atât de mult potențial
‎în munca pentru guvern.
‎Dacă mă dovedesc capabil în următorii ani,
‎cine știe, poate mă fac ambasador,
‎iar asta înseamnă ‎că vei fi dna ambasador Cohen.
‎De ce te-ai dus ‎la fostul meu loc de muncă?
‎Eram din întâmplare în zonă.
‎Atâta tot.
‎Atunci Eli, acceptă...
‎serviciul.
‎Spune că accepți.
‎TREI IANUARIE 1961
‎ZÜRICH HAUPTBAHNHOF ‎ZÜRICH, ELVEȚIA
‎Der Spiegel bitte.
‎Shalom. ‎Numele meu e Salanger. ‎Bun venit în Zürich.
‎Dezbracă-te, Eli.
‎Ce e?
‎Nu e nimic.
‎E prostesc. Eu și soția mea...
‎Ne scriem unul altuia scrisori ‎și le lăsăm în diverse locuri.
‎Citește-o și dă-mi-o.
‎O voi citi mai târziu.
‎Nu există mai târziu.
‎Eli, te iubesc ‎mai mult decât orice pe lumea asta,
‎chiar și cu mustața aia stupidă.
‎Scrie că-mi adoră mustața.
‎Îmbracă-te,
‎Kamel.
‎Am să aștept afară.
‎Cum merge lăsatul de fumat?
‎Minunat.
‎Mestecă gumă.
‎Mă voi gândi la asta.
‎A sosit. Chiar acum i se dau informațiile.
‎Bine. Foarte bine.
‎Ce-i aia?
‎Să-nțeleg că dna Burek ‎nu e interesată să ia mită.
‎N-ar fi trebuit s-o faci.
‎Nu e vina ta pentru ce a pățit el.
‎Poate.
‎Cunoștea riscurile. Am pierdut un agent.
‎Se mai întâmplă.
‎Prima dată când am văzut-o pe dna Burek
‎a fost când i-am dat veștile proaste.
‎Înainte de asta,
‎nu știam cum arăta.
‎Așa era mai ușor.
‎Curat, eficient.
‎E regulamentul companiei.
‎Te pot întreba ceva?
‎Sigur.
‎Buenos Aires...
‎e mult peste nivelul meu, ‎deci poate n-ar trebui să întreb, dar...
‎nu riscăm să-l expunem ‎la mai mulți oameni decât ar trebui?
‎Tocmai asta e ideea.
‎Argentina e cel mai important centru ‎de expatriați arabi.
‎E locul ideal ‎în care Eli să formeze relații
‎în comunitatea arabă ‎într-un mediu mai controlat.
‎E un risc calculat.
‎Mă numesc...
‎Kamel Amin Thaabeth.
‎Mă numesc...
‎Kamel...
‎Mă numesc...
‎Mă numesc Kamel Amin Thaabeth.
‎Am fost numit după tatăl meu,
‎Amin Thaabeth.
‎Pe mama o cheamă Sa'id Abrahim.
‎Amândoi s-au născut în Damasc,
‎dar s-au mutat în Beirut ‎în căutare de serviciu.
‎Acolo m-am născut...
‎în 1915.
‎În cele din urmă,
‎părinții s-au mutat în Buenos Aires...
‎unde tata deținea ‎o foarte mare fabrică de textile
‎pe strada Legazzi.
‎La numărul 74.
‎Patru.
‎Acolo locuiesc acum.
‎Pe strada Legazzi.
‎La numărul 74.
‎Când tata a decedat,
‎odihnească-se-n pace,
‎am preluat afacerea ‎și sunt mândru să spun
‎că a devenit una dintre cele mai de seamă ‎companii de textile din America de Sud.
‎Mama,
‎odihnească-se-n pace,
‎a murit de mulți ani.
‎Nu am frați sau surori.
‎Am avut o soră mai mare...
‎dar a murit când aveam trei ani.
‎Așa că sunt doar eu.
‎Personal, n-am mai fost în Damasc.
‎Dar...
‎m-am îndrăgostit de el ‎prin poveștile spuse de tata.
‎Sunt cel mai mare patriot
‎al iubitei mele țări.
‎Simt că acum e momentul...
‎să mă întorc...
‎să contribui în orice fel pot.
‎Cred că pot să aduc o schimbare.
‎Mă numesc...
‎Kamel Amin...
‎Thaabeth.
‎Te rog, nu avem mult timp.
‎Semnează-ți scrisoarea.
‎Subtitrarea: Oana-Meda Pop